Антония Станчева
Доверието, приятелството и любовта

chitanka.info

Доверието ми към хората се стопи в мига, в който осъзнах, че лицемерието, користта, безразличието и жестокостта властват над него. Човек, който си смятал за най-добър приятел, ти забива нож в гърба и забравяш, че някъде там доброто и справедливостта съществуват.

Животът ти коренно се променя, като виждаш, че всички са против теб. А как да докажеш на другите, че си невинен, че друг е виновникът за твоите нещастия? Какво трябва да направиш, за да докажеш на хората, че си жертва на обстоятелствата, че между теб и щастието е застанала двуличната особа на този мним приятел, който с лека ръка е посегнал на честолюбието и човечността ти? Не можеш да направиш нищо! Остава ти само едно: да си повтаряш, че всичко на този свят се връща, че все някога справедливостта ще възтържествува.

Често лицемерието и жестокостта на хората ни кара да изпадаме в депресия и безпричинно да повишаваме тон на най-близките си хора. Дори най-малката забележка от тяхна страна ни причинява болка или ни изпълва с гняв и огорчение, и по този начин запълваме мисълта си с ненужна и незаслужена обида.

Хората не разбират, че си объркан, никой не вярва, че ти е тежко, всички мислят, че по този начин се стремиш да станеш център на вниманието, а на теб ти се иска да крещиш! Това, което те спира да го направиш е достойнството ти! Защото ти просто не искаш да те съжаляват! Защото си изгубил доверието си в хората! Не споделяш с никого, затваряш се в себе си, загубваш способността си да общуваш и ставаш непоносим за всички около себе си.

Но ти трябва да намериш начин да излезеш от черупката си, да покажеш на света, че носиш сърце, изпълнено с болка от трудностите, които си срещал по пътя си. Въпреки всичко трябва да продължиш напред! Който живее с миналото си, не може да гледа открито към бъдещето, а още по-малко да живее и да се задържи в настоящето. Все някога трябва да се довериш на някого, да му разкажеш какъв е бил животът ти, какъв е сега и как искаш да живееш занапред. Дали ще бъдеш неудачник, заклет „задръстеняк“ или проспериращ човек, решаваш единствено и само ти! Никой не може и не бива да решава нещо, което зависи само и единствено от теб. Ти сам решаваш какъв ще бъде животът ти.

Щом си се доверил на някого, щом си решил, че този човек си заслужава, значи си направил крачка напред. Но не забравяй да го предупредиш, че това, което ще му кажеш, трябва да остане между вас. Оттук нататък подбирай много внимателно приятелите си и средата, в която се движиш. Да имаш малко приятели, но да са истински, да ти носят спокойствие и радост. Когато усетиш неискреност в някои от тях, побързай да се отървеш от присъствието им. Не се доверявай сляпо, споделяй само онова, което си сигурен, че няма да ти навреди, т.е. да те върне обратно към депресията, от която с голяма мъка си се измъкнал, за да не изпиташ отново унижението, лицемерието и жестокостта на приятелите си. Необходимо е да се довериш на инстинкта си, да отсееш общото и личното от това, което ще споделиш с останалите.

Ти си господар на живота, мисленето и на тайните си, но доверието е истинско само тогава, когато е чистосърдечно и неприкрито. И накрая, ето няколко съвета, които ще ви помогнат да намерите близък приятел:

1. Довери се, за да ти се доверят!

2. Бъди себе си, не подражавай никому, само защото са поискали това от теб!

3. Никога не предавай приятелите си, за да не бъдеш предаден!

4. Дори да са те предали, прости, за да ти се прости и на теб, когато сгрешиш!

5. Не осъждай другите, само защото те са те осъдили!

6. Не отмъщавай!

7. Бъди истински, бъди ЧОВЕК, бъди достоен да бъдеш ЧОВЕК в обществото!

8. Доверието е в самия теб, открий го!

9. Докажи на себе си, че доверието е истинско само тогава, когато е от сърце!

10. Бъди реалист!

Приятелите са неизменна част от живота ни!

Още от най-ранните си години ние започваме да общуваме с хората около себе си. В продължение на години изграждаме и обогатяваме своя характер, подготвяме го за живота в едно със съпътстващите го болки и радости. По-късно вече сме се оформили като личности. Търсейки своя приятелски кръг и среда, някои от нас избират пътя на позора, глупостта и престъпността, докато други се изкачват по безкрайната стълбичка към успеха.

Пътят е дълъг, но подкрепата на близки и приятели те тласка и ти дава самочувствието да продължиш напред. Да подадеш ръка на приятел, да го подкрепиш в труден за него момент, това е за теб гордост, това е всичко. Малко са хората, способни да се притекат на помощ в подходящия момент. Ненапразно народът е казал, че приятел в нужда се познава! Но за да имаш приятели, ти самият трябва да бъдеш такъв. Не може само да получаваш, а трябва и да даваш. Да дадеш всичко от себе си, да бъдеш доверен човек на някого, това ти дава предимството да ти споделят и да ти се доверяват.

Тук отново се срещаме с доверието, което е единствената опорна точка между приятелите. Трябва да се подкрепяте взаимно в добри и лоши моменти, за да не възникват пререкания помежду ви, за да съществува приятелството. Бъдете благосклонно настроени към всичко, което ви заобикаля. Докато съществува доверието, ще съществува и приятелството помежду ви, защото без доверие няма приятелство, а без приятелите човек е НИЩО! Дърво без корен!

Казват, че приятелството граничи с любовта! Това твърдение може да се приеме за истина, тъй като понякога приятелството преминава в любов, но дали след като тази любов е отминала приятелството ще се запази? При много от случаите то се превръща в омраза! Но защо тази любов е отминала?

Тук отново се сблъскваме с доверието. Много често единият от партньорите изпитва безпричинна ревност, която проявява винаги, щом му се удаде случай за това. Казват, че ревността е знак за любов. Обичаш някого, значи е нормално да го ревнуваш. А ако не го ревнуваш, значи не го обичаш. Това е абсурдно! Има случаи, в които нито един от партньорите не ревнува, но любовта им е искрена и двамата си имат доверие. Ревността също е един вид недоверие, страх от загуба на любимия, непоносим страх от изневяра и изоставяне. В много от случаите ревността убива връзката и често се стига до раздяла.

В една връзка най-важно е доверието! Да споделиш чувствата си с човека до себе си, да споделиш не само любовта, но и страховете му, да му разкриеш сърцето си, да му разкажеш как е минал денят ти — ето, това е доверието помежду ви. Ако между вас възникват разпри, единият задължително трябва да отстъпва, да се помисли за последиците, които могат да бъдат тежки. Опитайте да не се виждате поне един ден, за да преосмислите всичко и да откриете грешката си. В противен случай връзката ви ще бъде застрашена и последиците могат да се окажат фатални. Преди да се обадите на любимия, помислете дали си заслужава, дали не е по-добре да се разделите, дали все още го обичате. Ако отговорът на този въпрос е отрицателен е по-добре да прекъснете тази връзка и да потърсите щастието си другаде, за да не страдате взаимно.

Любовта се създава от двама и крайното решение трябва да вземете заедно. Доверието и приятелството между двама души изграждат любовта, а тя лесно може да се разруши. Пазете я, защото тя идва внезапно, никой не може да знае кога ще се влюби. Открийте своята половинка, като се базирате на доверието, а отхвърлете лъжата, защото когато другият разбере, че го лъжете, доверието му в миг се стопява и крайният резултат си остава раздялата.

Любовта прави човека щастлив и той забравя за болките, които е преживял, за миналите си несполуки, забравя дори, че е допускал хиляди грешки през живота си. Чрез любовта човек се чувства по-силен! Отворете сърцето си за хората около вас и помнете:

„Една затворена врата е някъде една отворена врата!“

Открийте я!!!

1 декември 2004 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.